Tekstityksen versionumero: 1.0 Päiväys: 09.01.2008
Suomennos: Otukka, Rollo, Baarimikko, DickJohnson, hamuli, -
kati, Chip, Mysis ja HiiriFIN
Oikoluku: Shafty
SOVITUS
- Sain näytelmäni valmiiksi. - Hyvin tehty.
- Oletko nähnyt äitiä? - Hän on varmaankin salissa.
Toivottavasti ette ole jaloissamme tänään, Briony-neiti.
Meidän pitää valmistaa illallinen kymmenelle hengelle.
- Hei. Kuulin, että järjestät näytelmän. - Kuka kertoi?
Pikkulinnut lauloivat.
- Tuletko katsomaan sitä? - En ole varma, onko se...
Anna minun lukea se. Teit aina minulle kauniisti sidottuja kopioita tarinoistasi.
- Olen säilyttänyt ne kaikki. - Haluan silti, että tulet.
- Katsotaan. - Minun pitää mennä nyt.
Äiti, tarvitsen sinua!
Ällistyttävä. Se on ällistyttävä. Ensimmäinen näytelmäsi.
- Niinkö? Luuletko, että Leon pitää siitä? - Tietysti pitää.
"Arabellan koettelemukset", kirjoittanut Briony Tallis.
- Cee. - Niin?
- Miltäköhän tuntuisi olla joku toinen? - Toivottavasti siistimmältä.
- Olen huolissani näytelmästä. - Se on varmasti mestariteos.
Meillä on vain iltapäivä aikaa harjoitella. Entä jos kaksoset eivät osaa näytellä?
Sinun pitää olla kiltti heille. Miltä sinusta tuntuisi, jos äitisi -
olisi karannut jonkun radion uutistenlukijan kanssa.
Ehkä minun olisi pitänyt kirjoittaa Leonille tarina.
Tarinaa kirjoittaessa pitää vain sanoa sana "linna", niin näkee -
tornit ja metsän ja alapuolisen kylän, mutta näytelmässä...
Kaikki riippuu toisista ihmisistä.
- Cee. - Niin?
Miksi et puhu enää Robbielle?
Puhunhan minä. Me vain liikumme eri piireissä.
- Onko meidän pakko esittää näytelmä? - Miksi meidän pitää?
- Se juhlistaa veljeni vierailua. - Minä vihaan näytelmiä.
- Niin minäkin. - Miten voitte vihata näytelmiä?
- Se on pelkkää leveilyä. - Esiinnytte tai kalautan teitä.
- Ja kerron vanhemmille. - Et sinä saa kalauttaa meitä.
Olemme täällä vieraina. Miten vanhemmat käskivät meidän käyttäytyä?
- No, Pierrot? Jackson? - Kuuliaisesti.
Aivan oikein, kuuliaisesti.
Mistä näytelmäsi kertoo, Briony?
Se kertoo siitä, -
että rakkaus on hyvää, mutta pitää olla järkevä.
- Sinä varmaankin olet Arabella? - En välttämättä.
- Voisinko minä sitten esittää häntä? - Lola oli koulunäytelmässä.
Suostuisit. Se olisi ensimmäinen hyvä asia minulle kuukausiin.
Hyvä on.
- Meidän pitää kai aloittaa lukemalla se. - Jos olet Arabella, niin minä ohjaan.
Anteeksi.
Minä luen esipuheen.
"Esipuhe.
Tämä tarina kertoo omaehtoisesta Arabellasta, -
joka karkasi ulkonaisen miehen kanssa.
Hänen vanhempiaan suretti nähdä heidän esikoisensa -
haihtuvan kodistaan mennäkseen Eastbourneen."
Niin?
- Ei mitään. Ajattelin vain katsella. - Harjoitukset ovat suljettuja.
Voit nähdä näytelmän illalla.
- Olen silloin töissä. - Olen pahoillani, Danny.
- Voimmeko nyt mennä uimaan? - Kyllä. Kyllä.
- En usko, että meillä on aikaa. - Cecilia antaa luvan.
Puolen tunnin tauko tekee varmasti terää.
Cecilia? Cecilia!
Cecilia! Cecilia, saammeko mennä uimaan?
Tietenkin saatte. Älkää menkö liian syvälle.
Saisinko yhden noista bolsevikki-kääryleistäsi?
- Kaunis päivä. - Niin kai. Liian kuuma minulle.
- Pidätkö kirjastasi? - En liiemmin.
- Se paranee loppua kohti. - Pidän enemmän Fieldingistä.
Paljon intohimoisempi.
- Tiesitkö, että Leon tulee tänään? - Kuulin huhun.
Hän tuo ystävän mukanaan. Suklaamiljonääri Paul Marshallin.
- Ovatko kukat hänelle? - Miksi ne eivät saisi olla?
Leonin mukaan hän on hurmaava.
Isäukko soitti eilen illalla. Sinä kuulemma aiot lääkäriksi.
- Harkitsen sitä. - Kuusi vuotta opiskelua.
- Miten muuten lääkäriksi tullaan? - Saithan sinä stipendinkin.
En halua opettaa.
Minähän lupasin maksaa takaisin isällesi.
En tarkoittanut tuota.
- Anna minä autan. - Ei kiitos. Pärjään kyllä.
- Ota kukat. - Pärjään kyllä!
Senkin idiootti.
- Ymmärrätkö, että tuo on ehkä arvokkain esineemme? - Ei enää.
Varovasti!
Olen...
Hei, Robbie.
Häntä ei tarvitse rohkaista.
Cee?
Äiti?
- Missä kaikki ovat, Danny? - En tiedä.
Haluan paukun.
- Otatko sinä? - Mielelläni.
- Viskiä? - Kiitos.
- Siinä hän on. - Olen kaivannut sinua. Tulen hulluksi täällä.
- Tässä on siskoni Cecilia. Paul Marshall. - Olen kuullut sinusta paljon.
- Kuin myös. - Minne majoitamme hänet?
Siniseen huoneeseen. Äiti on lepäämässä. Hänellä on migreeni.
Ei ihme tässä helteessä.
Iso huone lastenhuoneen vieressä.
- Jääkö isäukko kaupunkiin? - Siltä näyttää. Ministeriössä on kiireitä.
- Emmekö esitä näytelmää? - Emme.
- Miksemme? - Älä minulta kysy.
En tykkää olla täällä.
Uuden tuotteen kanssa on aina aluksi ongelmia. Markkinointi, paketoiminen, muotoilu.
Joissain tapauksissa jopa uusi maku tai kokonaan uusi teknologia.
Suurin haasteemme on päättää, lanseeraammeko uuden Amo-patukan.
Armeija-Amo. Huomaatko? Se lausutaan kuin ammus.
Lähteeni ministeriössä on erittäin luotettava. Putsasin hänen kenkiään Harrow'ssa.
Hänen mukaansa voisimme saada tuotteemme armeijan ruokapakkaukseen.
Se tarkoittaa, että minun on avattava vähintään kolme uutta tehdasta.
Useampiakin, jos kutsunnat otetaan käyttöön. Uskon niin käyvän, ellei herra Hitler vaikene.
Sen hän tekee yhtä todennäköisesti kuin ostaa muotitalon osakkeita.
- Tämä ei ole kovin hyvää. - Laitan drinkkeihini jäämurskaa, -
rommia ja sulatettua tummaa suklaata. Se on uskomattoman hyvää.
- Arvaa, kenet tapasimme tulomatkalla? - Robbien.
- Pyysin häntä liittymään seuraamme illalla. - Ethän, Leon?
Talonmiehen poika Robbie, jonka isä häipyi 20 vuotta sitten, -
sai stipendin. Isäukko hoiti hänet Cambridgeen -
samaan aikaan Ceen kanssa. Tämä tuskin puhuu Robbielle kolmeen vuoteen.
- Ei päästänyt lähellekään kavereitansa. - Onko kenelläkään savuketta?
En tiedä, mikä ihmeen viherpeukalo Robbiesta on tullut.
Itse asiassa hän on suunnitellut ryhtyvänsä lääkäriksi.
Isäukkoko vastasi myöntävästi?
Sinun pitäisi mennä perumaan hänen kutsunsa.
Miksi? Onko teidän välillänne tapahtunut jotain?
Luoja.
- Koska voimme mennä kotiin? - Pian.
Emme voi mennä kotiin. Se on avioero.
- Kuinka voit sanoa noin? - Se on totta.
Et käytä tuota sanaa enää koskaan. Ymmärrätkö?
- Mitä me teemme? - Kysyn aina itseltäni samaa.
Nimeni on Paul Marshall. Olette varmasti pohjoisen serkut.
- Mitkä ovat nimenne? - Pierrot.
- Jackson. - Loistavat nimet.
- Tunnetko vanhempamme? - Olen lukenut heistä lehdestä.
- Mitä olet lukenut heistä? - Sitä tavallista puutaheinää.
Kiitos, kun et puhu tästä lasten kuullen.
Vanhempanne ovat ihania ihmisiä, se on selvää.
He rakastavat teitä ja ajattelevat teitä koko ajan.
Hienot housut.
Menimme katsomaan näytelmää, ja sain ne samalla reissulla.
- Mikä näytelmä oli? - Hamlet.
Aivan. "Ollakko vai eikö olla?"
Pidän kengistäsi.
Duckersit Turl-kadulta. He tekevät puumallin jalastasi.
Säilyttävät sen ikuisesti.
Näännyn nälkään. Koska syödään?
Voin auttaa siinä asiassa, jos arvaatte, mitä teen työkseni.
- Sinulla on suklaatehdas. - Kaikki tietävät sen.
Sittenhän se ei ollut arvaus?
Jokaisella brittisotilaalla on pian tällainen laukussaan.
- Sokerikuori, joten se ei sula. - Miksi he saavat ilmaisia karkkeja?
- Koska he taistelevat maansa puolesta. - Isämme sanoo, ettei sotaa tule.
Isänne on väärässä.
- Sen nimi on Armeija-Amo. - Amo, amas, amat.
Huippuarvosanat.
Kaikki loppuu tylsästi o-kirjaimeen. Niin kuin Polo ja Aero.
- Oxo ja Brillo. - Aivan kuin, ette haluaisi sitä.
Joudun antamaan sen siskollenne.
Puraise sitä.
Pure sitä.
Prinsessa näki hänen kataluutensa.
Mutta se ei helpottanut kaikottamaan rakkauttansa sir Romulusta kohtaan.
Prinsessa vaistosi, ettei punatukkaiseen ole luottamista.
Kun Romuluksen nuori holhottava sukelsi yhä uudestaan järveen -
etsimään lumottua pikaria... Sir Romulus suki viiksiään.
Hän ratsasti kumppaniensa kanssa -
pohjoiseen kohti säihkyvää merta.
Niin urhoollisesti ja ylväästi...
Kaikki olisivat sokeita sir Romulus Turnbullin mustalle sydämelle.
Hän oli maailman vaarallisin mies.
"Hyvä Cecilia. Ajattelin kirjoittaa anteeksipyynnön tökeryydestäni -
ja ajattelemattomuudestani."
UNISSANI -
SUUTELEN TUSSUASI.
IHANAA, MÄRKÄÄ -
TUSSUASI.
"Hyvä Cecilia. Suon anteeksi, -
mikäli pidät minua tärähtäneenä iltapäivän tapahtumien takia.
Tunnen olevani seurassasi pikemminkin kevytmielinen kuin typerä, Cee.
Syynä tuskin on kesähelle.
Annatko anteeksi?
Robbie."
- Lähdetkö ulos? - Leon pyysi minut illalliselle.
Siksi siis jouduin kiillottamaan pöytähopeita.
Ajattelen sinua nähdessäni kasvoni lusikasta.
Et ole tullut yhtään isääsi.
Koska olen tullut sinuun. Myöhästyn.
Paitasi on yläkerrassa.
- Poika. - Niin?
Ei mitään.
Briony, sinäkö siellä?
Oletko kunnossa?
Voisitkohan tehdä palveluksen?
Antaisitko tämän Ceelle?
Tuntuisi hölmöltä antaa se itse.
Hyvä on.
Briony.
Briony!
TUSSU
- Hän on kai mielestäsi kelvollinen. - Kyllä vain.
Luulee olevansa täydellisin.
Sinänsä kummallista, koska hänen korvistaan kasvaa häpykarvoja.
Hän varmaankin antaisi paljon kirkuvia, itsepäisiä kakaroita.
- Hän on itse asiassa ihan kiva. - Niinhän sinä sanot kaikista.
- Pikkusiskohan se siinä! - Kirjoitin sinulle näytelmän.
- Arabellan koettelemukset. - Ei sitä tarvitse esittää heti.
- Ei se käy. - Koska olemme hyviä esittämään, -
- luemme sen illallisen jälkeen. - Briony, luitko tämän kirjeen?
- Tehdään niin. Hyvä ajatus. - Olkaa hyvät. Choctailini.
Vaadin, että maistatte.
Oliko se kirjekuoressa?
Saanko tulla sisään?
Minulla on ollut kauhea ilta.
Kaksoset ovat kiduttaneet minua. Katso.
Onpa hirveää.
Nipistysjälkiä.
Niin.
He haluavat kotiin ja heidän mielestään minä olen esteenä.
- Voinko kertoa jotain todella kauheaa? - Kerro vain.
Mikä on pahin sana, jonka osaisit kuvitella?
- Hän on seksihullu. Mitä Cecilia tekee? - En tiedä.
- Sinun pitäisi soittaa poliisille. - Luuletko niin?
Hän sanoi ajattelevansa sitä koko ajan. Sinun tarvitsee vain näyttää kirjettä.
- Lupaathan olla kertomatta kellekään? - Minä lupaan.
Hyvä. Ties mitä hän tekisi, jos saisi selville.
Olet oikeassa.
Sinun kannattaa siistiytyä. Minä vaihdan vaatteet.
Kiitos, Briony. Olet hyvä ystävä.
Cecilia.
- Se oli erehdys. - Briony luki sen.
- Olen pahoillani. Se oli väärä versio. - Aivan.
- En tarkoittanut sitä luettavaksi. - Et niin.
- Millainen se toinen versio oli? - Se oli virallisempi, muttei niin...
- Anatominen? - Niin.
Tämä on ollut ilmassa jo viikkoja, ja sitten tänään suihkulähteellä...
En ole ikinä aiemmin tehnyt mitään sellaista.
Olin niin vihainen sinulle ja itselleni.
Luulin, että jos lähtisit opiskelemaan lääkäriksi, olisin onnellinen, mutta...
En ymmärrä, kuinka olen ollut niin tietämätön itsestäni, niin...
Niin typerä.
Tiedäthän, mitä tarkoitan?
Tiesit ennen minua.
Miksi itket?
- Etkö tiedä? - Kyllä, tiedän tarkalleen.
- Robbie. - Cecilia.
Rakastan sinua.
Joku tuli huoneeseen.
Cecilia.
- Ihmiset ruokailivat jalkakäytävällä. - Vanhempieni mielestä -
kuuma sää rohkaisee kevytmielisyyteen.
Kesähelteillä emme siskoni kanssa saaneet poistua talosta.
He ajattelivat, että kyläläiset innostuisivat tarpeettomasti.
Miten on, Cee? Saako helle käyttäytymään sinut tuhmasti?
- Hyvänen aika, punastuit. - Täällä on vain kuuma, siinä kaikki.
Lola, pyyhi pois huulipunasi. Olet aivan liian nuori.
Entä sinä, Briony? Mitä syntejä olet tehnyt tänään?
- En ole tehnyt mitään väärää. - Oletteko nähneet kaksosia hiljattain?
Pienet parat näyttivät hieman onnettomilta, kun heitä viimeksi näin.
- Et tiedä asiasta mitään. - Briony. Kuinka käyttäydytkään.
- En ole tiennyt sinua noin töykeäksi. - He eivät ole pieniä parkoja.
- Katso, mitä he tekivät Lolalle. - Mitä tarkoitat?
Jackson ja Pierrot satuttivat hänen kättään.
Hän puhuu totta. Jouduin erottamaan heidät. Siitä sain sotahaavani.
- Kaksosetko tuon tekivät, Lola? - Siitä syntyi paininpoikanen.
- Kaikkihan on silti hyvin, Lola? - Etsisitkö ne pojat, Briony?
- Kerro, että päivällinen on valmis ja toru heitä. - Miksi minun on mentävä?
Briony, tee kuten käsketään, tai menet suoraan huoneeseesi.
- Se on kirje! Kaksoset ovat karanneet. - Anna tänne!
"Karkaamme, koska Lola on meille niin ilkeä ja haluamme mennä kotiin."
- "Näytelmäkin peruttiin." - Ei huolta. Lähetämme etsijöitä.
- He eivät voi olla kaukana. - Cee, tule sinä mukaani.
- Pierrot! - Jackson!
Pojat!
Lola? Oletko kunnossa?
Olen pahoillani. En tarkoittanut...
Kuka se oli?
Näin hänet.
- Eikö se ollutkin hän? - Hän se oli.
Lola, kuka se oli?
Se oli Robbie, eikö vain?
- Näitkö hänet? - Kuten sanoit, hän on seksihullu, -
etkä edes tiedä, mitä tapahtui ennen päivällistä.
Yllätin hänet siskoni kimpusta kirjastossa. En tiedä, mitä hän olisi tehnyt, -
- ellen olisi tullut. - Näitkö todellakin hänet?
Tietysti näin. Päivänselvästi.
Hän painoi minut maahan. Sitten hän peitti silmäni käsillään.
- En pystynyt kylläkään... En voinut... - Kuuntele. Olen tuntenut hänet -
koko elämäni ja näin hänet.
En voi sanoa varmuudella.
Minä voin. Ja sanon.
Soita poliisille. Hän tarvitsee myös lääkäriä.
- Kaikki on hyvin, kulta. Kaikki hyvin. - Joko Robbie palasi?
En ole nähnyt häntä.
Tiedän, kuka se oli.
- Näit siis hänet? - Kyllä, näin hänet.
- Samoin kuten näet minut? - Tiedän, että se oli hän.
Tiedät, että se oli hän, vai näitkö hänet?
- Näin. Minä näin hänet. - Omilla silmilläsi?
Kyllä. Näin hänet omilla silmilläni.
Hyvin tehty, kultaseni.
Löysimme veljeni kanssa heidät kahdestaan järveltä.
Ettekö nähneet ketään muuta?
En välttämättä uskoisi kaikkeen Brionyn kertomaan. Hän on hieman haihatteleva.
Kun he eivät huomanneet, menin isäni luokse.
- Menin, aivan totta. - Minkä vuoksi?
Kertoakseni kaiken.
- Tiedän, etten olisi saanut avata sitä. - Et olisi saanut.
Ainakin nyt teit oikein.
Herra, joku on tulossa.
- Aika mennä nukkumaan. - Mutta...
Cecilia!
Senkin valehtelijat!
POHJOIS-RANSKA NELJÄ VUOTTA MYÖHEMMIN
Sanoin hänelle: "Voit jäädä tänne pyörittelemään peukaloitasi -
ja odottamaan, että pääsi ammutaan irti, jos haluat. Minä lähden."
Anna minun tehdä tämä.
- Mitä hän haluaa? - Hänellä on kuulemma jotain meille.
Odota! Meillä on teille ruokaa.
Leipää, sokeria ja viiniä.
Mitä teette täällä?
Kun perääntyminen alkoi, panssarivaunut hyökkäsivät, -
- ja minä erkaannuin osastostani. - Englantilaiset siis todellakin perääntyvät.
Lähdemme heti aamunkoitteessa.
Taistelimme kaikki ne vuodet ja menetimme kaikki ne miehet.
Nyt saksalaiset ovat jälleen Ranskassa.
Tulemme takaisin.
Karkotamme heidät.
Lupaan sen.
Onnea matkaan.
Kerrohan, miten tuollainen kova ja ranskaakin puhuva mies on vain sotamies?
Ei ole sovelias upseerikouluun, jos liittyy suoraan vankilasta.
- Nyt kyllä narraat. - En.
He antoivat minun valita. Pysy vankilassa tai liity armeijaan.
Ihan vain tiedoksesi, en ole ainakaan kova.
KUUSI KUUKAUTTA AIKAISEMMIN
- Anteeksi, että myöhästyin. Minä eksyin. - Hei.
Hei.
- Istuisimmeko alas? - Tietenkin.
- Anteeksi, mutta en muista... - Kaksi, kiitos.
Missä asut?
Pienessä hirvittävässä asunnossa Balhamissa.
- Vuokraemäntä on töykeä ja kamalan koppava. - Univormua huomioimatta näytät samalta.
Anteeksi, mutta minun on palattava sairaalaan puolen tunnin päästä.
- Anteeksi. - Ei.
Oletko ollut yhteydessä perheeseesi?
En. Minähän sanoin, etten olisi.
Leon odotti viime viikolla sairaan ulkopuolella. Minä vain kävelin ohi.
Cee, et ole minulle mitään velkaa.
Robbie, etkö lukenut kirjeitäni?
Jos olisin saanut vierailla, olisin käynyt joka päivä.
Niin, mutta... Jos meillä on vain se pieni hetki -
kirjastossa kolme ja puoli vuotta sitten, niin en ole varma...
- En tiedä, olisinko... - Robbie, katso minua.
Katso minua.
Tule takaisin.
Tule takaisin luokseni.
Rakkain Cecilia.
Cecilia.
Ystävälläni on mökki rannikolla. Hän lupasi lainata sitä seuraavalla lomallasi.
Valkea puutalo, jossa on siniset ikkunankarmit.
- Toivottavasti bussi ei saavu ikinä. - Tässä.
Jotain ajateltavaa poissa ollessasi.
Rakastan sinua.
Joku sotilasparka saa paketin.
Kultani, Briony löysi jotenkin osoitteeni ja lähetti kirjeen.
Ensimmäiseksi yllätyin, ettei hän mennyt Cambridgeen.
Hän käy hoitajankoulutusta vanhassa sairaalassani.
Hän taitaa tehdä tämän jonkinlaisena rangaistuksena.
Hän sanoi alkavansa tajuta tekonsa vakavuuden ja sen, mitä se tarkoitti.
Hän haluaa tulla puhumaan kanssani.
Rakastan sinua ja odotan sinua. Tule takaisin.
- Tule takaisin luokseni. - Tule takaisin. Tule takaisin luokseni.
Minne menemme, pomo?
Vihaan näitä saatanan saappaita!
Vihaan niitä enemmän kuin kaikkia saksalaisia yhteensä!
Sinulla on melkoinen urakka palata Englantiin sukkasillasi.
Tulehan, sinun pitäisi pukeutua.
- Pelastaisitko minut, jos putoaisin? - Tietenkin.
Briony!
Kiitos.